Merg de peste jumฤtate de secol la slujba de รnviere. Nu cred cฤ am vฤzut vreodatฤ mai mare cabotinism religios.
Ajuns cu zece minute รฎnainte de momentul crucial al umanitฤศii รฎn curtea bisericii din urbea vecinฤ, strฤbat cu greu prin mulศimea prefฤcut evlavioasฤ, pentru a putea gฤsi un loc cรขt mai puศin disonant ศi mai apropiat de preoศi. Un marศ imposibil prin lumea soneriilor asurzitoare, a mesajelor โbeculiteโ ศi a vorbelor fฤrฤ noimฤ, rฤstite grohฤitor. Plonjez รฎntr-o (i)realitate compulsivฤ, รฎn dezacord cu smerenia. Deh, ce sฤ fac? Mฤ supun dictatului modernitฤศii.
Parohul stinge luminile ambientale. Niciun semn de pioศenie. Forfotฤ, ca la Niagara. Simt o agitaศie pe contrasens spiritului evlavios.
Vibraศia reศelelor de socializare e mai puternicฤ decรขt evlavia
Tiktok-urile urlฤ, precum spiritele รฎntunecate, pe vremuri, la Maglavid. Whatsapp-urile zumzฤie-ndrฤcit. Tinerii butoneazฤ. รn spatele meu, se aude ย un song al lui Morgan Wallen – Top hit, รฎn Bilboard 100. Posibil, bฤiatul tatuat, la braศ cu fata cu obrฤjori siliconaศi, ศi-a uitat Sportify-ul deschis.
Nu pot nici sฤ mฤ rog. Repulsia faศฤ de tรขrgoveศii harului, veniศi ca la Bazar, mฤ รฎnsingureazฤ, chiar dacฤ sunt รฎnconjurat de vecini, extrem de evlavioศi. Cultura surdinei e desuetฤ.
citeศte ศi: Romรขnia Mare โ un imperativ de securitate naศionalฤ
รn loc sฤ rostesc รฎn gรขnd suprema rugฤciune, gรขndurile mฤ cotropesc. รmi ศoptesc รฎn barbฤ: desacralizarea n-a mai obศinut aศa o revanศฤ istoricฤ asupra bisericii, precum acum. Luatฤ cu asalt de noile hoarde digitale, preoศimea รฎศi face cu greu misiunea duhovniceascฤ.
รn mijlocul tinerimii gฤlฤgioase, isterizate de sentinศele clipei, dictate pe reศelele de interconectare dintre abis ศi nicฤieri, sufletul e tot mai stingher. Apฤsat de gravitatea inculturii ศi a educaศiei precare a unei generaศii รฎnvฤศate sฤ calce iarba grasฤ din โCasa popii,โ vorba unui ศรขnc, ศinut de mama-n braศe, minunea dumnezeiascฤ cade รฎn irelevanศฤ.
รnvierea pentru mulศi e un eveniment, ca oricare altul. Mulศi รฎศi cumpฤrฤ milostenia, รฎn timp ce fac blestemฤศii, fฤrฤ a se gรขndi nicio clipฤ cฤ primul ajuns รฎn Rai a fost tรขlharul de pe Cruce. De ce? Pentru cฤ a crezut cฤ suferฤ alฤturi de Fiul Domnului.
Tรขlharul nu mai urcฤ azi pe cruce. Trimite vizitii electronici sฤ adune cash-uri pentru a-ศi cumpฤra eternitatea. Vulgarul nu e doar depresiv. E copleศitor. Poate chiar devastator.
Iisus e tot mai stingher
รntr-o lume posedatฤ de dispreศul cazon faศฤ de bunul simศ, รฎn care tinerii fac ศaradฤ cu gadgeturile sclipitoare, iar bฤtrรขnii asistฤ neputincioศi la purtฤrile blasfemitoare, Iisus e tot mai stingher.
ศi noi am fost tineri. รn negura anilor comunismului, ne strรขngeam la Biserica din Piaศa Crucii, din oraศul meu natal, ศi ascultam tฤcuศi cel mai frumos imn din istoria lumii creศtine: Hristos a รฎnviat!
รnconjuram biserica de trei ori. Ne rugam! ศopteam poante ศmechereศti, cu gรขndul la berea de dupฤ.
รnvierea era un ritual moศtenit. Petrecerea de dupฤ, doar un pretext. Azi, รnvierea a ajuns pretext, iar petrecerea, un ritual. Ce mi-e arena din Giuleศti, ce mi-e Sfรขnta Bisericฤ, รฎn noaptea Paศtelui?
Iisus nu suferฤ deloc de-o crizฤ de destin. Globalismul a demistificat credinศa. Transumanismul a atins maleficul prag de sus al desacralizฤrii, al pierderii busolei ศi trimiterii turmei รฎn prฤpastie. Fiinศa e rฤnitฤ grav. Sufletul colectiv nu mai existฤ. Unui asemenea asalt, clerul nu-i mai poate pune stavilฤ. Fleacul e bonom, interjecศia e virtute.
Desacralizarea e experimentatฤ demult รฎn laboratoarele de psihologie socialฤ
Supravieศuim unui sfรขrศit de lumi. Ca un sfredelitor al adevฤrului ascuns, pot depune mฤrturie, รฎn faศa supremei instanศe, cฤ lucrarea maleficฤ a fost รฎndelung pregฤtitฤ. Diferite laboratoare progresiste au misitificat adevฤrul nฤscut รฎn oameni, cu scopul de a ucide fiinศa, astfel trฤitorul, zis ศi legumicoid, sฤ se cearฤ singur รฎn fortฤreaศa post-adevฤrului.
Cabotinismul plenar ศi perfidele prefecฤtorii pioase ale drept credincioศilor, doar รฎn zilele libere de la guvern, devin stรขnjenitoare prin maxima expunere.
Oare cรขศi dintre noi mai ศtim sฤ dฤm ascultare, acea condiศie prin care fiinศa l-a รฎnnobilat pe om cu virtute?
Bฤtrรขna noastrฤ cuminicare a ajuns colet pierdut prin depozitele poศtelor rapide.
Revine Evul Mediu รฎntunecat
Neantul ne cuprinde. Urmeazฤ cรขteva secole de cฤdere รฎn cel mai grotesc ev mediu รฎntunecat. Presimt sfรขrศitul istoriei recente.
Un maestru al impresionismului romรขnesc รฎmi povestea recent cum un lord englez a salvat o catedralฤ anglicanฤ, pฤrฤsitฤ de cler, transformรขnd-o รฎntr-o pinacotecฤ. L-a luat de braศ pe pictorul romรขn ศi l-a coborรขt รฎn catacombe, arฤtรขndu-i locul รฎn care sunt รฎngropate zeci de generaศii. I-a dezvฤluit cฤ a lฤsat testament โ care se va deschide dupฤ cel puศin cinci generaศii โ cu indicaศiile pentru revenirea ei la condiศiile fireศti, ale รฎndumnezeirii. โUrmeazฤ trei secole de negurฤ,โ avea sฤ profeศeascฤ nobilul englez. Aศa a simศit el cฤ poate salva โCasa popii.โ
Vorba ย Eclesiastului, 1:9 VDC, โCe a fost va mai fi ศi ce s-a fฤcut se va mai face; nu este nimic nou sub soare.โ
โExistฤ un timp al zidirii, un timp al dฤrรขmฤrii,โ ศtim ศi asta de la fiul lui David.
VOCILE LUMII
Lelia Munteanu
Publicist
โรntr-o lume cu memoria pecetluitฤ,ย / Unde nu e nici credinลฃฤ, nici nฤdejde, / nici dragoste, / Unde soarele rฤsare ca un proiectil, /unde zboarฤ pฤsฤri de staniol,ย / Unde Cฤrลฃile gem sub grele ferecฤturi,/ Unde nimeni nu mai iese din sine de teamฤ cฤ nu va gฤsi drumul รฎnapoi, รn bรขlciul virtual unde se scฤlฤmbฤie dumnezei din cristale lichide,ย Unde oamenii รฎลi foลnesc victorioลi sufletele de hรขrtie creponatฤ,/ Unde nu e loc pentru celฤlalt decรขt รฎn genunchi,ย /Aici, unde sรขngele nu se usucฤ niciodatฤ,ย /Aici ลi pretutindeni –ย Pe Facebook, pe Twitter, pe Snapchat, pe Instagram,ย – 2G2BT (Too Good to Be True): Hristos a รฎnviat!,โ scrie Lelia Munteanu pe Mediafax.