Un psiholog din Bacฤu a deschis, încฤ din 2006, unul din primele centre de zi dintre România pentru copiii cu handicap fizic, de vârstฤ preลcolarฤ. Proiectul, început pe banii iniลฃiatoarei, reprezintฤ o alternativฤ la învฤลฃฤmântul special, dovedit dฤunฤtor copiilor cu o vârstฤ atât de fragedฤ.
Doar un noroc poate face sฤ-ลฃi pฤstrezi copilul lângฤ tine, în România, dacฤ acel copil are un handicap. Pentru cฤ altfel ar trebui sฤ-l trimiลฃi, încฤ de la 3 ani, într-un centru de învฤลฃฤmânt special, unde sฤ înveลฃe, atât cât poate, nu numai culturฤ generalฤ, dar, mai târziu, la vârsta adolescenลฃei, ลi o meserie. Dar dacฤ acel copil, mai ales unul care abia a deschis ochii în lume, nu are decât handicap fizic, însฤ din punct de vedere intelectual este perfect normal, atunci învฤลฃฤmântul special nu este o soluลฃie viabilฤ. Tocmai din cauzฤ cฤ micuลฃul nu stฤ alฤturi de pฤrinลฃii lui.
„Nu e bine sฤ duci copilul de trei ani într-o ลcoalฤ specialฤ. El trebuie sฤ stea lângฤ pฤrinลฃii lui. Copiii normali, intelectual, trebuie susลฃinuลฃi, mai ales de familie. Dacฤ nu se întâmplฤ aลa, îi poลฃi pierde ลi intelectual”, este opinia psihologului Adriana Ionica Roลu din Bacฤu. Ne spune de la început cฤ a pornit totul aruncându-se cu capul înainte. „Ca berbecii”. Pentru a oferi copiilor de vârstฤ preลcolarฤ ลansa de-a rฤmâne lângฤ pฤrinลฃii lor. Asta înseamnฤ sฤ creezi un centru de zi, la care pฤrinลฃii sฤ-ลi aducฤ odraslele, de la opt dimineaลฃa, ลi sฤ le ia înapoi acasฤ la patru sau la cinci dupฤ-amiaza. Iar în tot acest timp, la Centrul de zi „Norocelul”, copiii primesc cele dintâi informaลฃii din cultura generalฤ, pentru cฤ sunt prichindei între 3 ลi 6 ani, li se oferฤ mâncare caldฤ, un program de somn, dupฤ-amiaza, iar la finalul zilei jocuri cu amprentฤ pedagogicฤ. Pฤrinลฃii lor nu plฤtesc nimic pentru toate aceste servicii. Dar asta înseamnฤ un efort susลฃinut pentru Adriana, care trebuie sฤ caute sponsori, susลฃinând un sistem ale cฤrui costuri se ridicฤ anual la aproximativ 30.000 de lei – plata utilitฤลฃilor, a materialelor didactice, mâncarea pentru copii, obiectele igienico-sanitare. Dar toate acestea pฤlesc în faลฃa unei realitฤลฃi de zi cu zi. „Când vฤd cฤ acel copil se transformฤ în bine, cฤ intelectul sฤu progreseazฤ, este cea mai mare satisfacลฃie pentru mine”, zice Adriana, nedespฤrลฃitฤ de zâmbetul ei cald.
ลcoalฤ ลi pentru pฤrinลฃi
Avem în faลฃa noastrฤ o femeie, pe Adriana Roลu, care lucreazฤ în sistemul învฤลฃฤmântului special de stat, fiind ลefa Centrului de Recuperare ลi Reabilitare a Persoanelor cu Dizabilitฤลฃi „Condorul” din Bacฤu. Lucreazฤ la stat din 2001. Dar în 2006 s-a întâmplat ca unii pฤrinลฃi din Bacฤu, care aveau copii de peste 3 ani, cu un anumit grad de handicap fizic, însฤ copii normali din punct de vedere intelectual, sฤ nu doreascฤ sฤ-ลi dea odraslele în învฤลฃฤmântul special. ลi atunci a apฤrut din partea Adrianei ideea de a crea organizaลฃia care are un nume elocvent – Asociaลฃia „Sprijin pentru pฤrinลฃi”.
Problema cea mai mare, în cazul în care ai un copil cu un anumit grad de handicap, este nu numai cฤ trebuie sฤ-l trimiลฃi, de la 3 ani, la o ลcoalฤ specialฤ. Mai grav e cฤ acea ลcoalฤ poate fi în cu totul alt oraล decât în localitatea de domiciliu a copilului respectiv. Deci, în cazul pฤrinลฃilor din Bacฤu, ei ar fi trebuit sฤ-ลi trimitฤ odraslele la ลcoli cu un anumit profil, în funcลฃie de handicapul copiilor lor, dar ลcoli care sunt la zeci sau chiar sute de kilometri distanลฃฤ de Bacฤu, adicฤ la Iaลi, la Buzฤu, la Târgu Frumos sau chiar la Bucureลti. Tocmai asta n-au acceptat aceลti pฤrinลฃi, sฤ-ลi trimitฤ copiii atât de departe. E clar cฤ ลi-ar fi vฤzut copiii destul de rar, doar când aveau bani de drum sฤ se ducฤ pânฤ la ei, pentru cฤ nu vorbim de niลte oameni de bani-gata, din câte ni se spune.
Adriana s-a dus mai întâi, în 2006, la autoritฤลฃile locale, sฤ obลฃinฤ aprobarea pentru proiectul ei. Din fericire, zice ea, n-a întâmpinat greutฤลฃi, Primฤria Bacฤu oferindu-i un spaลฃiu, în localul unei grฤdiniลฃe, în care sฤ se desfฤลoare activitatea Centrului de zi „Norocelul”, în acelaลi timp fiind încheiat ลi un protocol între nou-înfiinลฃata asociaลฃie ลi Inspectoratul ลcolar Judeลฃean Bacฤu. Asta, în condiลฃiile în care în România existฤ deja stabilite standarde pentru activitatea centrelor de zi, unde se oferฤ atât educaลฃie, cât ลi mâncare, dar ลi programul de somn pentru copii. Partea birocraticฤ fiind rezolvatฤ, s-a trecut la înscrierea copiilor la „Norocelul”. E drept cฤ, spaลฃiul fiind limitat de o singurฤ salฤ de clasฤ, nu puteau fi primiลฃi mulลฃi copii. La ora actualฤ, sunt înscriลi aici doar 11 copii de vârstฤ preลcolarฤ, deลi mai sunt cereri pentru încฤ cel puลฃin 20. Dar nefiind spaลฃiu suficient, nu poลฃi sฤ înghesui atâลฃia copilaลi într-o singurฤ încฤpere. Pe lângฤ cei 11 copii care sunt aduลi la programul zilnic, mai sunt încฤ încฤ 14 copii care vin, la numite intervale de timp, pentru diverse programe de terapie, cum ar fi logopedia sau kinetoterapia. Tot aici existฤ ลi un fel de ลcoalฤ pentru pฤrinลฃi. Cei maturi învaลฃฤ de la Adriana cum sฤ se poarte cu copiii lor, copii care au fie deficienลฃe de vedere, fie locomotorii. Dar al cฤror intelect este fฤrฤ cusur. „Primul lucru pe care îi învฤลฃ pe pฤrinลฃi este sฤ se poarte normal cu copiii lor, sฤ-i trateze ca pe niลte oameni normali”, ne descrie psihologul.
Sprijin de la Ambasada Marii Britanii
Adriana are, la rândul ei, doi copii – absolut normali – din toate punctele de vedere. Te-ai aลtepta poate sฤ auzi cฤ femeia asta are în familia ei persoane cu handicap ลi de aceea se implicฤ ลi public în favoarea acestui gen de oameni. Dar în cazul ei nu e deloc aลa. „Sunt doar un om”, îmi rฤspunde ea sec când o invit sฤ-ลi schiลฃeze, în câteva cuvinte, propriul portret. Explicaลฃia pentru comportamentul ลi ideile sale de azi vine de la faptul cฤ mama ei a fost, la rândul sฤu, psiholog, tot în învฤลฃฤmântul special. Obiลnuia sฤ-ลi ia fiica la ลcoala specialฤ, sฤ-i arate copiii de acolo, mediul acela.
„Am învฤลฃat de la mama cฤ, dacฤ pot sฤ fac bine pentru cei din jurul meu, atunci sฤ nu stau pe gânduri, sฤ-l fac”, completeazฤ femeia. Aลa se face cฤ, peste ani, cu aceeaลi meserie ca ลi mama ei – psiholog, dar ลi cu aceleaลi preocupฤri, în învฤลฃฤmântul special, Adriana a organizat, în Bacฤu, campanii pentru ajutorarea nevฤzฤtorilor. A fฤcut un lucru simplu atunci, sฤ le arate oamenilor care vฤd cum e sฤ nu ai vedere. A ieลit pe stradฤ ลi i-a îndemnat pe trecฤtori sฤ-ลi punฤ o bandฤ pe ochi, apoi sฤ încerce sฤ traverseze un bulevard, ajutându-se doar de celelalte simลฃuri ลi de baston. „Toลฃi cei care au trecut prin acest test s-au speriat”, ne povesteลte gazda noastrฤ.
A mers apoi prin ลcoli, prin instituลฃii, vorbindu-le oamenilor despre ideile ei, despre cum vrea sฤ-i ajute pe cei lipsiลฃi de ajutor. „Dacฤ stai de vorbฤ cu oamenii, simplu, firesc, îi faci sฤ înลฃeleagฤ ce planuri ai”, zice femeia. Aลa a reuลit sฤ adune în jurul ei o întreagฤ echipฤ de voluntari – e vorba de zeci de oameni, printre care elevi, studenลฃi, oameni de diverse profesii. Ei au ajutat-o pe Adriana din 2006 încoace, de când a deschis Centrul de zi „Norocelul”, sฤ ofere educaลฃie ลi consiliere copiilor veniลฃi aici. O profesoarฤ de limba englezฤ îi învaลฃฤ pe micuลฃi graiul lui Shakespeare, eseistฤ ลi un specialist în kinetoterapie, un profesor de pian. Mai nou, un stomatolog îi primeลte gratuit pe copii la consultaลฃie, în cabinetul sฤu.
Pe „fir” a intrat ลi Ambasada Marii Britanii la Bucureลti, care, aflând de ceea ce se întâmplฤ la Bacฤu, vrea sฤ organizeze în cadrul „Norocelului” un program de terapie prin muzicฤ ลi arte plastice. Copiii care vin zilnic la program sunt supravegheaลฃi ลi îndrumaลฃi de un psihopedagog ลi un lucrฤtor social. Interesul englezilor este explicabil, susลฃine Adriana, în condiลฃiile în care, în Occident, centrele de zi pentru copiii cu handicap au devenit un fapt normal de mulลฃi ani încoace. Cât timp sunt la muncฤ, în timpul zilei, pฤrinลฃii îลi aduc odraslele în aceste centre, luându-le seara acasฤ. Se merge tocmai pe ideea ca aceลti copii sฤ nu fie scoลi din comunitate ลi mai ales sฤ nu stea departe de pฤrinลฃii lor. Pe când la noi, în România, o asemenea idee cum este cea pusฤ în practicฤ acum de Adriana Roลu la Bacฤu este abia în stadiul deschizฤtorului de drum. „Cel puลฃin în zona Moldovei, n-am auzit sฤ mai fie un asemenea centru de zi”, conchide sufletul proiectului bฤcฤuan.
Proiect început cu bani de acasฤ
Mobilier, calorifere, centralฤ termicฤ, instalaลฃie electricฤ, pereลฃi vฤruiลฃi în culori calde. Tot ce vedem aici a început, în 2006, de la efortul unei femei care a fฤcut funcลฃional acest nou model educativ. ลi totuลi, vorbim de un bugetar. Soลฃul ei însฤ lucreazฤ în Marea Britanie. El îi trimitea bani. Adriana a investit o parte din ei pentru copiii cu mai puลฃin noroc. Care au totuลi ลansa de a veni zilnic la „Norocelul”…
Centrul de zi „Norocel”
3 ani – vârsta de la care un copil cu handicap poate fi dus într-o ลcoalฤ specialฤ.
2006 – anul înfiinลฃฤrii Asociaลฃiei „Sprijin pentru pฤrinลฃi” din Bacฤu
3 – 6 ani reprezintฤ vârsta copiilor înscriลi în Centrul de zi „Norocelul” din Bacฤu.
11 copii vin zilnic aici ลi alลฃi
14 periodic, la diverse terapii.
30.000 de lei anual este necesarul fondurilor pentru activitatea acestui centru, bani strânลi din sponsorizฤri.