de Bernard Marshall
Joi, 21 decembrie – 10.30 am, Piaศa Palatului (n.r. – acum Piaศa Revoluศiei), Bucureศti
„Vฤ rog sฤ vฤ daศi în spate”, a spus ofiศerul înalt de la Securitate.
Trei diplomaศi s-au dat câศiva paศi în spate, în piaศa acum goalฤ.
„V-am rugat sฤ vฤ miศcaศi – vฤ rog sฤ vฤ miศcaศi”, a mai spus o datฤ, într-o englezฤ surprinzฤtor de finฤ ศi clarฤ. Purta o hainฤ lungฤ de piele ศi o cฤciulฤ neagrฤ, din blanฤ de astrahan.
„De ce?”, l-am întrebat. Apoi i-am indicat cu degetul, peste umฤrul lui, câศiva studenศi care strigau foarte tare, la câteva sute de metri distanศฤ, ศi l-am întrebat:
„Uitaศi, ce se întâmplฤ acolo?”.
„Nimic important”, a rฤspuns.
Am reacศionat nediplomat, cu o frustrare clocotindฤ: „Atunci îmi pare foarte rฤu pentru ศara dumneavoastrฤ!”.
A fฤcut o pauzฤ ศi, privindu-mฤ cu un calm uimitor ศi cu o urmฤ de zâmbet, a spus: „Da, avem oameni frumoศi, cum aveศi ศi în ศara dumneavoastrฤ!”.
Acest shimb de replici a avut loc în Piaศa Palatului. Cu 15 minute mai devreme, dictatorul stalinist al României ศinuse ceea ce avea sฤ fie ultimul sฤu discurs public din acel loc. Acel schimb de replici scurt ศi plin de înศeles mi-a spus multe despre România ศi despre oamenii ei fascinanศi. Captiv atâta vreme într-un stat poliศienesc, atitudinea acestui ofiศer al Securitฤศii, odinioarฤ înfricoศฤtor, descria mult din ce aveam sฤ vฤd în urmฤtoarele douฤ zile: acศiuni curajoase ศi uneori tragice ale studenศilor înarmaศi doar cu speranศฤ ศi idealuri; reacศii amestecate ale autoritฤศilor; puterea incredibilฤ a speranศei; înฤlศarea de neoprit a spiritului uman.
08.15 am
Eleonora, bucฤtฤreasa mea veselฤ ศi bondoacฤ, a ajuns mai târziu în acea dimineaศฤ de joi. Mi-a spus cฤ toศi muncitorii primiserฤ ordin sฤ meargฤ chiar atunci în Piaศa Victoriei, sฤ asculte discursul Preศedintelui. Era îngrijoratฤ, fusese reศinutฤ de mulศimea din faศa Ambasadei Ungariei. Chiar ศi acum era precautฤ. Bฤnuia pe bunฤ dreptate cฤ apartamentul meu era „ascultat”.
La ambasada noastrฤ (n.r. – cea a Marii Britanii), toศi ochii erau fixaศi pe urmฤtoarea miศcare a Preศedintelui în acea dimineaศฤ caldฤ de decembrie. La ศedinศa de la ora 9, ambasadorul ne-a împฤrศit cu calm sarcinile de monitorizare a mitingului. A mea, ca prim secretar, era sฤ patrulez primul strฤzile, între orele 10.00 ศi 11.30, pentru a vedea care era atmosfera ศi pentru a mฤ apropia cât de mult posibil de Piaศa Palatului. Dictatorul, proaspฤt întors din Iran, urma sฤ ศinฤ un discurs dupฤ 10, în direct la TV ศi live în faศa „poporului sฤu”, care se aduna în Piaศa Palatului.
10.40 am
Mฤ gândeam cum sฤ raportez mai bine cฤ nu se întâmplase nimic ศi dฤdeam sฤ intru pe Jules Michelet, la capฤtul lui Magheru, când un grup de tineri a ศâศnit pe lângฤ mine ศi a aruncat pancarte de miting coborând în fugฤ scฤrile de la metrou. Am întrebat o bฤtrânฤ care se ferea de ei ce se întâmplase. A dat din umeri nedumeritฤ ศi a spus cฤ probabil se încheiase mitingul ศi cฤ mergeau acasฤ. M-am dus fฤrฤ griji la ambasadฤ. Ajuns acolo, doi colegi au ieศit în fugฤ pe poartฤ. Unul din ei mi-a strigat: „Hai repede, hai în Piaศฤ – tocmai l-au dat jos pe Ceauศescu!”. Am fugit toศi trei înapoi pe Magheru, pânฤ în Piaศa Palatului. Spre surprinderea mea, era goalฤ! Ne-am mutat în partea dreaptฤ a pieศei, spre Athenee Palace, unde erau adunaศi poliศiศti.
10.45 am
Atunci am dat peste ofiศerul înalt de la Securitate, cu haina lui lungฤ de piele ศi cฤciula elegantฤ din blanฤ de astrahan. Atunci am vฤzut prima demonstraศie studenศeascฤ. Pânฤ în 150 de studenศi scandau ศi huiduiau la una din intrฤrile în Piaศฤ. Erau blocaศi de un cordon subศire de poliศie. Acesta a fost, probabil, începutul demonstraศiilor studenศeศti ศi al revoltei din Bucureศti, de unde, cu 15 minute în urmฤ, dictatorul fusese obligat sฤ plece dupฤ ce fusese huiduit. Am ascultat sfatul ofiศerului de la Securitate ศi ne-am îndepฤrtat, pentru a vedea mai îndeaproape „ce se întâmpla”.
Ne-am plimbat prin spatele Athenee Palace. ศase poliศiศti (sau soldaศi?) tineri, subศiri ศi agitaศi, stฤteau fix în mijlocul drumului. Bastoanele lor se legฤnau în spatele scuturilor lungi. Am trecut pe lângฤ ei în timp ce aศteptau anxioศi în rând, formând un mic cerc pe stradฤ. Atunci am auzit zgomot de sticlฤ spartฤ. Studenศii au strigat ศi mai tare când au spart uศa din sticlฤ a hotelului, la 80 de metri de noi. Pe stradฤ erau steaguri ศi pancarte arse. Pe o stradฤ lateralฤ am vฤzut un camion militar. Studenศii erau înhฤศaศi unul câte unul ศi târâศi în timp ce opuneau rezistenศฤ. Am vฤzut cum doi sau trei tineri în blugi au fost luaศi pe sus, de mâini ศi de picioare, ศi urcaศi în camion. Pฤrea cฤ poliศia deศinea avantajul, în ciuda mai multor zgomote de sticlฤ spartฤ. Grupul de tineri era împins dupฤ colศ, în afara ariei mele vizuale. Nerฤbฤdฤtor sฤ aflu ce altceva se mai întâmplase ศi cum cei doi colegi ai mei dispฤruserฤ, am decis sฤ mฤ întorc [la ambasadฤ].
03.30 pm
În lipsa unor relatฤri proaspete despre situaศia din stradฤ, m-am aventurat cu un coleg sฤ vedem ce se mai întâmpla. Ne-am alฤturat unui val de studenศi care au trecut prin faศa porศii noastre ศi au ieศit pe Magheru. Am vฤzut un grup de 50 de poliศiศti mฤrศฤluind înspre noi. Ne-am retras spre Piaศa Romanฤ ศi am fost înghiศiศi de o mulศime de circa 200 de studenศi ศi protestatari care strigau „Jos Ceauศescu!”. Unul sau douฤ cordoane de poliศie s-au format în faศa dubelor albastre. Mai târziu au apฤrut ศi blindate. Un elicopter survola la joasฤ înฤlศime, iar studenศii scandau ศi mai tare. Piaศa Romanฤ pฤrea sฤ aibฤ o atmosferฤ de carnaval, existând uneori îmbrânceli serioase.
04.15 pm
A început sฤ se întunece. Am decis sฤ pฤrฤsim Piaศa Romanฤ. Grupul de protestatari devenea tot mai mare, mai tensionat ศi mai nerฤbdฤtor. Dinspre piaศa principalฤ se auzeau pocnete (sunau a gloanศe oarbe sau pistoale cu electroศocuri) care sporeau tensiunea. A apฤrut un autobuz cu mai mulศi poliศiศti. Studenศii au început sฤ loveascฤ în el. Douฤ blindate s-au mutat în faศa cordoanelor de poliศie. Nu mai voiam sฤ stฤm acolo ศi sฤ rฤmânem blocaศi în piaศฤ.
05.30 pm
Magheru era incredibil de luminat. Se simศea ศi arฤta foarte ciudat. Nici urmฤ de trafic, doar grupuri staศionare ศi cordoane de poliศie ศi soldaศi ศi blindate. Pฤrea o scenฤ pregฤtitฤ pentru un film foarte luminos. Am fฤcut stânga spre Universitate ศi, la prima barierฤ, am arฤtat poliศiei paศapoartele noastre diplomatice. Am fost lฤsaศi sฤ trecem. În faศฤ erau ศi mai mulศi poliศiศti ศi soldaศi, trei sau patru cordoane strฤjuite de blindate ศi dispuse de-a lungul drumului, în dreptul Hotelului Intercontinental. Mi s-a pฤrut cฤ aud împuศcฤturi ศi am vฤzut soldaศi ochind cu armele mult deasupra capetelor protestatarilor. Cum Ambasada SUA era în stânga noastrฤ, am pornit repede înspre acolo. Am vฤzut câteva femei în dreapta. Apoi am vฤzut opt sau nouฤ tineri întinศi pe spate. Femeile în vârstฤ, îmbrฤcate în negru, aveau batiste roศii la gurฤ ศi plângeau deasupra acestor trupuri. Nu am observat urme de leziuni. Dar erau cu siguranศฤ morศi ศi adunaศi grฤmadฤ. Cred cฤ îmi amintesc o fetiศฤ cu pฤrul ศaten printre acele trupuri neînsufleศite. Am fugit cu colegul meu mare parte din drumul înapoi spre ambasada noastrฤ ศi pe scฤrile de la intrare.
06.00 pm
Amândoi eram albi la faศฤ ศi în stare de ศoc. Ne-am dus sฤ-i spunem ambasadorului ce se întâmplase. Era prima dovadฤ cฤ existau victime în Bucureศti. ศtirea era publicฤ (n.r. – autorul a vorbit la telefon cu presa londonezฤ la intrarea în Ambasadฤ) ศi nu mai putea fi muศamalizatฤ.
08.15 pm
Am evitat Magheru în Mercedesul meu roศu ศi am condus spre Ambasada SUA. Am parcat pe Batiศtei, i-am arฤtat paศaportul diplomatic poliศistului din faศa Ambasadei, ศi am vฤzut demonstraศiile uriaศe. Erau în acelaศi loc în care fusesem mai devreme, lângฤ Hotel Intercontinental. 12.30 noaptea. Zgomotul era infernal. Flฤcฤrile ardeau în faศa studenศilor, ieศind din cauciucuri, moloz ศi patru sau mai multe maศini ศi camioane incendiate. Zgomotul revoltei – urlete ศi huiduieli la unison – era înspฤimântฤtor. De fiecare datฤ când studenศii încercau sฤ înainteze, se auzeau valuri de împuศcฤturi. Am presupus cฤ focurile erau trase deasupra capetelor demonstranศilor, dar nu puteam vedea exact. În jurul orei 1.30, din locul în care mฤ aflam, poliศia pฤrea sฤ înainteze ศi sฤ risipeascฤ studenศii în grupuri mai mici. Pฤrea cฤ bฤtฤlia începutฤ la prânz, în Piaศa Universitฤศii, era pierdutฤ. Am decis sฤ mฤ întorc la maศinฤ ศi sฤ plec acasฤ.
Vineri, 22 decembrie
08.30 am
Privind pe stradฤ, patru etaje mai jos, ศirul obiศnuit de maศini Dacia ศi traficul nu mai erau. Nici tramvaiele. La 8.30 a apฤrut vesela ศi loiala Eleonora. A spus cฤ se anunศase grevฤ generalฤ.
09.00 am
Elicopterele survolau deasupra oraศului, aruncând fluturaศi în Piaศa Romanฤ. Deศi erau semnate de un comandant militar, nu conศineau ameninศฤri. Pur ศi simplu îi îndemnau pe oameni sฤ fie calmi ศi rฤbdฤtori. Apoi am aflat cฤ se împuศcase comandantul militar al oraศului.
10.30 am
Nu ศtia nimeni ce se întâmplase cu Ceauศescu sau unde era. Se pare cฤ generalul Stฤnculescu, unul dintre cei mai bฤtrâni generali pe care îi cunoศteam, îศi pusese piciorul în ghips ศi se declarase inapt pentru îndeplinirea îndatoririlor. Armata trecuse de partea demonstranศilor.
11.15 am
Pe Magheru, toate cฤrศile Partidului erau aruncate la grฤmadฤ dintr-o librฤrie cu geamuri sparte ศi arse. Treceau blindate verzi cu soldaศi zâmbitori în vârf ศi cu studenศi fluturând steaguri pe laturi. Unul din ele transporta chiar un brad de Crฤciun, având fructe atârnate de ศeava armei principale. (Aceasta a fost o replicฤ rapidฤ ศi deศteaptฤ la declaraศia ciudatฤ a Preศedintelui, care spusese cฤ lucrurile se vor schimba doar atunci când “plopul va face pere ศi rฤchita micศunele”). Unul sau douฤ tancuri se miศcau încet prin Piaศa Palatului. Credeam cฤ elicopterul care îi transporta pe Ceauศescu ศi pe soศia lui zburase de pe clฤdirea Partidului cu o orฤ sau douฤ mai devreme. Pฤrea cฤ Revoluศia se încheiase. Un grup de studenศi mฤrศฤluia sฤ ocupe postul de televiziune.
13.00
Înapoi la Ambasadฤ, toศi am urmฤrit cu fascinaศie la Televiziunea Românฤ “noul guvern provizoriu”. Aceste prime imagini îl înfฤศiศau pe domnul Ion Iliescu (viitorul preศedinte), alฤturi de un tânฤr profesor, Petre Roman (care avea sฤ devinฤ prim-ministru). Mai erau un poet ศi unul sau doi scriitori, toศi îmbrฤcaศi ciudat, lângฤ noul drapel, în care fusese fฤcutฤ o gaurฤ.
14.00
Aveam bilet la o companie aerianฤ austriacฤ în acea dupฤ-amiazฤ. Urma sฤ-mi petrec Crฤciunul în Viena. L-am întrebat pe Ambasador dacฤ puteam sฤ plec sฤ prind avionul. Pentru mine Revoluศia pฤrea sฤ se fi încheiat. Am mers în grabฤ acasฤ, unde m-a întâmpinat Eleonora. Mi-a dat cadourile de Crฤciun pe care le cumpฤrase, cerându-ศi scuze cฤ nu avusese timp sฤ-l împacheteze pe cel pentru fratele meu, Peter. Ne-am îmbrฤศiศศat cald ศi aniversar. Mi-am fฤcut bagajele în grabฤ ศi am chemat o maศinฤ de la birou sฤ mฤ ducฤ la Otopeni, la ora 16.00. ศoferul mi-a arฤtat fericit ศirurile lungi de oameni care se grฤbeau la pas, maศinile ศi camioanele supraaglomerate care veneau dinspre suburbii. Era complet nou sฤ vฤd atâศia oameni pe stradฤ, cu zâmbete atât de fericite – aproape cฤ se simศea impoderabilitatea libertฤศii ศi a lipsei fricii.
*
Am petrecut mai bine de o sฤptฤmânฤ în Viena, urmฤrind la televizor ศi citind despre capturarea Ceauศeศtilor. Ambasadorul îmi lฤsase un mesaj la ambasada noastrฤ din Viena sฤ mฤ întorc urgent în Bucureศti. Am fost recunoscฤtor cฤ am ratat violenศele extraordinare de Crฤciun. Personalul ambasadei fusee deseori în pericol. De exemplu, soศia ambasadorului ศi cei doi copii ai ei au fost salvaศi dupฤ o noapte ศi o zi petrecutฤ în pivniศฤ în timp ce, deasupra, reศedinศa lor era fฤcutฤ bucฤศi cu mitraliera. Se afla fix lângฤ clฤdirea televiziunii.
Am zburat din Viena sฤ mฤ reîntâlnesc cu ambasadorul la 3 ianuarie 1990. În câteva sฤptฤmâni, în Bucureศti a avut loc primul concert pop în aer liber. Întreg personalul Ambasadei a fost invitat. Ne-am amestecat cu mii de bucureศteni fericiศi ศi studenศi care fredonau ศi ศineau lumânฤri aprinse în întuneric. Ultima formaศie de pe scenฤ a ales sฤ încheie cu Let It Be de la Beatles. A fost foarte emoศionant când toatฤ lumea a cântat “And when I find myself in times of trouble…there will be an answer, let it be, let it be!”. Puteam respira ศi simศi noua Românie ศi “oamenii frumoศi” pe care îi fฤurise.
(Nu pot sฤ confirm cฤ totul s-a întâmplat exact cum am scris mai sus. Totul se bazeazฤ pe douฤ pagini de jurnal pe care le-am scris în 1989, câteva documente ศi amintiri încฤ vii de acum 25 de ani).
*
Bernard Marshall a fost diplomat de carierฤ în Ministerul britanic al Afacerilor Externe. În decembrie 1989, ocupa poziศia de ศef al secศiei comerciale în cadrul Ambasadei britanice la Bucureศti.
*
Material pus la dispoziศie de Ambasada Marii Britanii la Bucureศti, în cadrul campaniei ‘Revoluศia Românฤ prin ochii britanicilor’.